![](https://s.62.ua/section/logo/upload/pers/2/logo.png?20240910)
Курська битва-2024: ЗСУ вже контролюють 800 квадратних кілометрів території області
![Курська битва-2024: ЗСУ вже контролюють 800 квадратних кілометрів ... Курська битва-2024: ЗСУ вже контролюють 800 квадратних кілометрів території області](/dist-assets/images/cap.jpg)
Як і очікувалося, розширення неконтрольованої російськими військами зони сповільнилося, оскільки в Курську область стало прибувати підкріплення, а також на шляху підрозділів з протилежної сторони все частіше стали траплятися населені пункти, які, крім рейдового контролю, вимагають ще й зачистки від російських силовиків.
Тим не менш, російські воїнкори продовжують традиційно скаржитися на те, що офіційні російські ЗМІ брешуть, повністю спотворюючи реальну ситуацію в Курській зоні бойових дій, пише військово-політичний оглядач Олександр Коваленко спеціально для Minval.az.
На п'ятий день Курської операції із заявою виступив Легіон «Свобода Росії» (ЛСР), який зазначає, що на 800 квадратних кілометрах території Курської області будуть дотримуватися всі права місцевих жителів, і повторення «Бучи», масової різанини цивільного населення російськими солдатами, влаштованої в Київській області не буде.
У цій заяві важливо навіть не те, що курчан попереджають про те, що ніхто не наражатиме їх життя на небезпеку, а сама цифра – 800 квадратних кілометрів. На сьогоднішній день цю цифру ніяк не вийде, але прозвучала вона вперше і з урахуванням останніх повідомлень про бої від кордону з Україною вглиб Курської області на 25-35 км і розширення фронту, цілком можливо, що вона відповідає дійсності. Російські воїнкори частково підтверджують цю цифру, озвучуючи площу неконтрольованої зони більш ніж 700 км².
Минулого тижня, під час зустрічі з силовиками, Олександр Лукашенко також озвучив глибину прориву в Курській області – 30-35 км. Непрямо про серйозне розширення зони контролю в Курську говорить і той факт, що російська влада прозвітувала про евакуацію із зони БД у Курській області понад 76 тисяч цивільних осіб, що загалом відповідає озвученим вище цифрам про контроль територій з населеними пунктами в межах 800 км².
У другій половині дня 10 серпня стало відомо про те, що в селі Тьоткіне зник зв'язок. Прикордонне село Тьоткіне вже не вперше опиняється в епіцентрі подій, а нещодавно бравий «Ахмат» через це село зайшов у порожню Рижівку Сумської області. Зайшов, зняв Тік-Ток із прапором РФ і мовчки вийшов. Але Тьоткіне цікаво ще й тим, що через це село проходить дорога Тьоткіно-Глушково, яка веде до Рильська. Раніше у напрямку Рильська відзначався рух рейдових підрозділів у районі Коренево, а також фіксувалася активність у районі села Городище.
Напередодні російські джерела повідомили про втрату контролю над селом Мартинівка, на північний схід від Суджі трасою Р-200. За Мартинівкою трасою Р-200 зустрічається тільки одне село-перешкода, розташоване впритул до дороги - Велике Солдатське. В іншому ж Р-200 веде прямим ходом до Е-38. Якщо мислити в масштабах загальновійськової наступальної операції і брати до уваги всю ту інформацію, яка публікується у відкритих джерелах, як заслуговує на довіру, дивлячись на карту всіх вогнищ і просування, виникає враження, що в Курській області може бути сформована "трапеція" з вершинами Суджа- Курчатів-Городище-Тьоткіне.
Також у середовищі російських військкорів заговорили про форсування річки Псел, з наступним встановленням контролю над селом Плехово. Але для формування такої "трапеції" необхідний серйозний потенціал сил і коштів, адже як не йдеться, а йдеться про ділянку площею 4 000 квадратних кілометрів. З іншого боку, якщо противник не організує досить ефективний опір, то вирішити завдання з “трапецією” можна і набагато меншими силами. А ось із протидією операції у Курській області у російського командування на п'ятий день все як і раніше – не дуже.
Дії російських військ
Згідно з наявною інформацією, командування росіян тягне зараз до Курської області підрозділи практично з усіх напрямків. Найближчий напрямок – Харківський, звідти тягнуть підрозділи 138-ї ОМСБр, а також 79-го та 272-го МСП. Далі – Куп'янське спрямування, зона відповідальності ГВ «Захід» – як мінімум два батальйони. З найактивнішого і дуже складного Покровського напряму забирають 810-у ОБр МП, яка майже рік намагалася повернути контроль над Кринки – плацдармом СОУ на лівому березі Херсонської області.
Але всі ці дії настільки неквапливі, що, мабуть, коли це все підкріплення в повному складі прибуде до Курської області, то цілком може бути сформована повноцінна оборона неконтрольованих ділянок. Якщо, звісно, прибудуть.
У Курській області продовжився процес дистанційного ураження російських колон, і навіть місць розміщення особового складу. Триває поповнення обмінного фонду – полонених. Жодна зі сторін офіційно не озвучує, яка кількість полонених російських солдатів у Курській області, але за озвучуваними цифрами неофіційних джерел – від 300 до 1 000. Нагадаю, що ГВ «Курськ» кількісно була трохи більше 10 тис. л/с, і якщо дані про тисячі полонених підтвердяться, тільки цією категорією російські за тиждень втратили в Курській області десяту частину свого угруповання.
Окрема категорія - це застосування противником тактичної авіації Курської області. Проблему з безпекою для авіації в небі над Курщиною командування росіян так і не вирішило, більше того, протягом минулої 7 діб було втрачено мінімум один вертоліт Мі-8, Мі-28, а також два Ка-52 і фронтовий бомбардувальник Су-34, переважно виконує функціонал носія КАБ.
Очевидно, що Росія втрачає контроль над повітряним простором над Курською областю, що ще більше ускладнить їй сухопутні операції щодо повернення контролю над районами в умовній сірій зоні. По суті, втративши час у першу добу початку наступу в Курській області, що говорить про повну оперативну неготовність російського командування до подібних операцій, було втрачено не лише ініціативу, а й можливість своєчасного купірування операції.
Відсутність для них суттєвих, позитивних результатів на 7-й день Курської операції не тільки підтверджує цю думку, а й вказує на оперативно-тактичне погіршення становища росіян і надалі, хоч і не такими стрімкими темпами, як у перші 72 години. Але це тільки в тому випадку, якщо на одній із ділянок кордону не виникне ще один напрямок прориву, до якого в Москві знову не будуть готові.